Textöversättning: Runeman
Sue, nu måste ditt barn få känna trygghett
och du behöver lite stöttning, eller hur?
Jag vet att du älskar henne. Självklart.
Men du behöver en chans att komma tillrätta med saker och ting.
Det är det bästa vi kan göra ...
Gör det inte Margaret. Ta inte henne.
Sue, Var snäll och lägg ner henne.
Lägg ner henne på bädden.
Är du okej, älskling?
Ja!
Lägg ner henne.
Så där.
Du får träffa henne i morgon.
Jag följer dig till henne och du kommer att att se att hon har det bra.
Hej raring!
Gör det inte!
Gör det inte! Snälla! Margaret, snälla!
Jag ska bättra mig, jag lovar!
Det jag gillar med den här gruppen
är att du inte behöver förklara dig.
Vi har alla adopterats bort som barn
och OK, vi har haft olika upplevelser efter det,
men det är en stor förändring, eller hur?
Hur som helst, jag är glad att vara här ikväll. Jag har inget emot att berätta.
Jag har fått uppleva mycket tragik på jobbet.
Saker och ting har berört sänkt mig.
Känt mig lite, lite ensam.
Du vet, när du alltid tänker
är det på grund av vad som hände när jag var liten?
Kanske gör jag inte alltid rätt.
Men det kan du kan du inte alltid veta, eller hur?
Du bara ... du bara alltid undrar ...
Är det här Triangle Group?
Ja, det stämmer, men vi har stängt för idag.
Charlotte. Charlotte Cooper.
Kan jag få växla några ord? Det tar bara en minut.
Tja, det du letar efter är inte riktigt vad denna grupp är.
Det här är en lokal stödgrupp.
Jag kan ge dig lite tips till några som kan erbjuda rådgivning.
Jag vill inte ha rådgivning. Jag vill veta vem jag är.
Nåväl, men det här är inte riktigt rätta stället ...
Jag vet inte ens om mitt namn och födelsedatum är rätt.
Jag minns att jag lämnade England - Jag var fyra år -
Jag var på ett barnhem eftersom mina föräldrar var döda.
De satte mig på en båt till Australien.
Allt jag vet säkert är att jag föddes i Nottingham.
Vad menar du, satte de dig på en båt?
De satte oss alla på en båt till Oz. Vi var hundratals.
Dina adoptivföräldrar emigrerade?
Nej, inga föräldrar, inga vårdare.
Bara några hundra barn, som de skickade iväg.
- Det kan inte vara sant. - Vad menar du?
Det är olagligt. Det kan inte vara möjligt att ensamma barn
skulle skickas iväg så där. - Kallar du mig en lögnare?
Nej, naturligtvis inte.
Det är det enda jag vet ...
Jag vet inte vem jag är.
Säg att det är inte sant.
OK, jag förstår att du är upprörd.
Kan du inte komma till mitt kontor en annan dag?
Ta det här. Det är mitt namn, det är allt jag har att berätta.
Klockan är halv 11 på natten -
Jag kan inte hitta något annat sätt. Jag har försökt allt.
Jag har varit överallt.
Tiden rinner iväg. Jag måste flyga tillbaka ...
Ta dig en titt, skriv till mig och tala om för mig hur fel ute jag är.
Du reser 1000 mil för att hitta dina rötter och de kallar dig en lögnare.
Vänta
Du är inget jävla helgon, Du är trött.
Ja, jag vet, men jag borde ha sett det.
Du kan inte alltid se det.
- Varför är Ben uppe? - Ben spillde sin saft.
- Det var inte mitt fel. - Vad gör du uppe ur sängen?
Jag kan inte sova. Får jag läsa?
Nej, gå och lägg dig igen, jag kommer strax och stoppar om dig.
Det är orättvist, jag är äldre än han.
- Så är det alltid. - Såja, upp med dig.
Jag hoppas bara att jag gjorde rätt.
Margaret, vi är socialarbetare. Det finns inget rätt eller fel.
Det finns social praxis, domstolsbeslut ...
Min professionella bedömning.
Vilket betyder att ibland gör du rätt,
och ibland gör du inte rätt
utifrån borgerliga värderingar av en reaktionär regim.
Ge mig inte den minen. Puss från mamma.
Ibland är du bara så trött.
Ååh, du är tung. Såja.
Mamma?
Jag hade en mardröm.
Åh, älskling. Mår du bra?
Vad hände?
Det var en lång, lång tunnel och jag kunde inte ...
Vad kunde du inte?
Jag kunde inte komma ut och jag kunde inte hitta dig.
Älskling, jag är här.
Jag förlorade dig.
Åh, älskling. Jag är här nu. Jag tänker inte gå någonstans.
All right?
Tänker du somna om?
All right.
- Jag tror att du måste prata om det. - Exakt.
Jag berättade för min man förra året.
Bra.
Vad tror du, Nicky?
Jag förstår vad du menar, men ibland tycker jag att det låter dumt
om jag berättar för alla vad som stör mig.
Vad är det?
Det är min bror, Jack.
Vi träffas aldrig, förstår du.
Vill du berätta för alla vem Jack är, Nicky?
Joo.
- Det här är min bror, Jack. - Det är härligt.
Han hittade mig för ett par år sedan.
Jag fick bara ett brev från ingenstans.
"Kära Nicky, jag tror jag kan vara din bror Jack."
Och det var han.
När jag såg honom visste jag.
Jag minns. Det stämmer.
En gång i tiden hade jag en bror.
Var finns han?
Australien.
Kan du tänka dig?
Det var armén som förde oss samman.
De hade tagit hand om oss båda och satt mig på mitt första fosterhem
och skickade iväg Jack till Australien.
Jag menar, jag antar att jag har en familj,
men han är så långt borta, och ibland är det svårt att känna ...
Så han blev adopterad av en australisk familj?
Nej, nej.
De var bara barn, sa Jack.
En stor båt full med barn från 5 till 13,
som alla skickades till Australien.
Det har du inte talat om för mig, Nicky.
- Har jag inte? - Men så var det.
Allt kan kanske bara var en tillfällighet.
Tror du det?
Om så många barn migrerades till Australien,
måste det finnas anteckningar om dem,
Jag undrar bara om det finns några uppgifter
om ensamkommande barn
som skickades till Australien på 1940- och 50-talet.
Jag tror inte att vi någonsin har noterat något om om Australien-placeringar.
Så det stämmer att barn skickades dit?
Vet du något om hur många?
När? Varför? Vart de skickades?
Jag har redan berättat det jag vet.
Vi har inte mer information.
Så vem skulle kunna veta?
Varför inte fråga regeringen?
Det var de som skickade iväg barnen.
Jag vet, jag kunde bara inte tro det.
Jag menar, jag trodde inte att hälften var sant
att han bara påstod det.
Nej, nej. Jag tror jag ska ...
Jag tror jag ska ta ett senare tåg
och istället göra ett försök på St Catherines hem nu.
se om jag kan hitta Charlottes födelseattest.
om jag hittar moderns namn
då kan jag kanske ta reda på när hon dog,
och när Charlotte placerades på barnhem.
vi kan börja spåra hennes resa.
och kanske få några ledtrådar om varför Nickys bror skickades iväg också.
Charlottes mamma var inte död.
Roligt att se dig, Merv. Hur har din dag varit?
Charlotte sa att hon sattes på ett barnhem 1950
eftersom båda hennes föräldrar var döda.
Jag hittade anteckningar om en kvinna med hennes mammas namn
som gifte sig i Nottingham 1956,
inte död, i högsta grad levande, ätande bröllopstårta.
Det kanske inte är rätt kvinna.
Jag har beställt ett intyg
Men varför skulle Charlotte ha satts på ett barnhem om hon inte var föräldralös?
Om hennes mamma levde 1956, kanske hon fortfarande lever.
- Jag vet. - Så du kommer att följa upp det?
Jag kanske kan hitta adressen i certifikatet och följa spåret därifrån.
Tror du att det är hon?
Hennes ålder stämmer.
Hej Vera. Ja, inte illa. Och du?
Är det redan dags?
Tack.
Vänta, jag ska driska upp först.
Ursäkta, är du Vera Wilson?
Det är jag. Kan jag hjälpa dig min vän?
Jag undrar om jag kan få växla några ord med dig privat.
Det är personligt.
Vad handlar det om?
Det handlar om din familj.
Jag visste att du skulle komma vacker en dag.
Det är du, eller hur? Du är mitt barn.
Nej, Vera, jag är socialarbetare.
Vet du var vårt barn finns?
Kan vi gå någonstans där vi kan prata ostört.
Var finns hon?
Har hon familj?
Är hon lycklig?
Charlotte bor i Australien.
Hon växte upp på ett barnhem i Australien.
I Australien?
Varför var hon där?
Varför var hon på barnhem?
Jag åkte tillbaka för att hämta henne
och de sa att hon hade adopterats bort.
Jag åkte tillbaka för att hämta henne.
De sa att hon hade det bättre där hon var.
Att hon var hos en riktig familj.
Vad gjorde hon på ett barnhem på andra sidan jordklotet?
Det här gaten är nu stängt och planet ska strax avgå.
Sista utrop för British Airways ...
Jag tar den.
- Hur var din resa? - Okej.
Vi ska gå ut till bilen den här vägen.
Är du redo för ikväll?
Det är.... min mamma.
Din mormor.
Hon var mycket sträng.
Saker och ting var annorlunda för 40 år sedan.
Ingen ville ha ... skammen.
Det var en skandal.
Mamma ville inte ha mig hemma.
De tog ifrån mig mitt barn på vandrarhemmet
och jag försökte att få hälsa på.
Och så en dag sa de att hon hade åkt iväg.
Du hade åkt bort.
Jag behöll den här för din skull.
Utifall att.
Jag har haft den kvar.
Jag fick upp mina ögon på jobbet.
Jag vet.
Och vi har inte råd.
Jag vet.
Och barnen?
Vi kommer att ha det bra här.
Hej.
- Roligt att se dig. - Detsamma.
Margaret. Det här är min bror, Jack.
Roligt att träffa dig. Jag har hört mycket om dig.
Trevligt att träffa dig också. Hur har flygresan varit?
Jag ska lasta in de här i bilen.
- Är du okej? - Ja.
Fortfarande OK att komma till återföreningen i morgon?
- Ja, jo, självklart. - Du måste vara trött.
Ja, lite.
Vi är så glada
att se våra vanliga underbara medborgare i Fairbridge.
En nostalgitripp och en lycklig dag för oss alla.
Innan jag går vill jag presentera Mrs Humphreys,
som har rest hit ända från England
för att få träffa en av våra gamla Fairbridgians idag.
Hon vill gärna mer om den den tid du har varit här,
så ta dig tid att prata med henne, om du kan.
Hej, mitt namn är Margaret Humphreys.
Nyligen blev jag kontaktad av en kvinna
som skickades hit till Australien som barn
och har förlorat all kontakt med sina släktingar i England.
Jag är här idag för att höra om fler av er har råkat ut för samma sak.
Om du vill berätta något, säg bara till.
Okej. Tack.
Så är det här är allt som finns, ladorna, gårdsbyggnaderna?
Hur är det med skolan?
Du fick bara att gå till skolan om du var klar med arbetet.
Jack berättade några historier om det här stället, eller hur, Jack?
Maten var gräslig, eller hur?
Vad brukade du ha, Jack?
Du kunde alltid berätta för Fairbridgebarnen
eftersom det var de som knyckte de andra barnens lunchlådor.
Känner du till något om alla de andra barnen
skickades hit från England, som du?
Jag vet inte.
Vet du vem som skickade iväg dig?
- Det är lite varmt. Jag måste gå till bussen. - Ja.
Ledsen, Margaret.
Kvinnan du pratade om.
- Hittade du hennes familj? - Ja.
De sa att hennes mamma var död men vi hittade henne.
- Du fann hennes mamma? - Ja.
Tror du jag har en mamma någonstans?
Alla har en mamma.
- Vilket år? - Vilket år pratar vi om?
Beklagar att du har fått vänta.
Alla register över barnmigranterna ska vara skickade
till Storbritanniens regering eller till regionala myndigheter.
Fler.
Så många...
De här migrationerna - var det organiserade system?
Jag vet inte. Det är inte mitt område.
Varför har jag inte hört talas om det tidigare?
Varför har ingen hört talas om det?
Ingen var intresserad.
Stå där så att jag kan ta en bild av er två.
Något nytt, Jack?
Jag kan inte stanna över Mors dag.
Jag får samma känslor varje år,
som om någon sticker en kniv i mig.
Jag brukar stanna inne och dra för persiennerna
och jag svarar inte när telefonen ringer.
Jag är gift nu. Jag har tre barn.
Jag har aldrig förstått vad som är fel med mig.
Jag tänker på min mamma hela tiden,
men jag har aldrig kunnat prata om det.
Hur kan du tala om någon
som du fått höra inte ens existerar?
Jag gick till en läkare.
Han ordinerade mig antidepressiv medicin.
De hjälpte inte så jag stoppade undan dem,
Jag har sparat dem och sedan ...
Jag menar, det var inte min frus fel.
Det är en...
.. det finns en tomhet inom mig.
Den har alltid funnits och jag tror ... Jag tänkte ...
Jag tror att det enda som kan fylla den tomheten är hon?
- Är min mamma. - Jack! Jack!
Jag har ett mycket starkt minne.
Jag var på ett barnhem i Storbritannien ... Jag var bara tio.
Det kom en man i kostym, och han säger,
"Vad tycker du om att åka till Australien? Där skiner solen varje dag.
Du får bo i ett vitt hus, rida på häst till skolan
och du kan plocka apelsiner från träden till frukost. "
När jag inte svarade sa han,
"Din mamma är död förstår du, så du kan göra som du vill. "
Och nu berättar du att hon kanske inte är, trots allt.
Nej, det kan jag inte säga Jack ... vi vet inte.
Det vi kan göra är att söka i de register som finns
och se vad vi kan hitta.
Jag vet inte. Naturligtvis. Jag vet inte.
Du hittade din syster.
Hon blev så lycklig av att få träffa dig.
Nicky litar på dig.
Och jag tror .. det gör jag också.
Där är hon.
Hej, älskling.
Roligt att se dig. Hur var det på planet?
Det var okej. Kom ungar.
- Kunde du sova? - Lite, ja.
Är du okej?
Oh, ja. Jag är helt slut. Det är skönt att vara hemma igen.
Det där hittade jag först.
Jag har sökt i domstolsliggare, födelseregister, kyrkböcker, överallt.
Inga spår av barnen någonstans.
Jag tittade bara igenom tidningarna om vår träff
då det slog mig.
Nu vet du namnet på organisationen.
- Fairbridge. - Det var inte bara Fairbridge.
Alla möjliga olika välgörenhetsorganisationer använde systemet.
Kyrkor, Barnardo-hem
Barn som berövats sin barndom,
forslas iväg till ett bättre liv i kolonierna.
Så är det. Alla bitar faller på sin plats.
Systemet har använts under 19-hundratalet
till - du kommer inte att tro det - 1970.
Men det var en stor våg av migreringar till Australien
från mitten av 50-talet till mitten av 60-talet.
Hur stor? Hur många barn?
Jag vet inte exakt men den måste ha varit välorganiserad.
Jag menar, ända från regeringsnivå.
Det var barn satta under vård. Myndigheterna var deras vårdnadshavare.
Att så många systematiskt deporterats
måste ha varit på regeringens uppdrag.
Det måste ha krävts samtycke av Inrikesministern för tillstånd att lämna landet.
Den australiska regeringen måste ha godkänt migrationen.
Det vita Australien, antar jag.
Du pratar om organiserad utvisning av barn under vård.
Än har jag har inte några konkreta bevis
men indicierna lämnar inte mycket utrymme för tvivel.
Vem tog ansvar för det som hände med dessa barn
när de kom till Australien?
Åh, Merv.
Jag har namn på hundratals människor i min väska,
som alla vill veta vilka de är.
Vem ska jag fråga? Hur ska jag börja?
Ska du få igenom allt det där nu?
Jet leg.
Jag tyckte du sa att du tycke om att jobba på morgonen.
Jag måste. Jag har blivit kallad.
Merv?
Jag blir tvungen att åka tillbaka till Australien.
Hämta andan först, va?
Du kan komma in nu.
.. och skicka det till den andra avdelningen.
Stäng dörren, tack. Till den andra avdelningen?
Ok. Sätt dig.
Två veckor?
Ok.
Som du vet har Rita talat om vad du har kommit fram till.
Jag har läst din rapport.
Hör på, jag vill bara säga att jag har haft koll på fallet
och jag åkte till Australien på min fritid, det var på min semester.
- Jag tycker det är skrämmande. - Vad då? Vad är det?
Att du måste använda din egen semester för att fullfölja det här.
Jag tar upp det här med socialnämnden.
Vad vill du göra?
De människor som jag har träffat,
vill veta vilka de är.
De vill veta sitt ursprung.
- Vad behöver du? - Tid.
Tid att hitta sina familjer.
Hur lång tid?
Ett år kanske?
Vad sägs om 2 år?
Å, det skulle vara...
Jag ska föreslå 2 år till utskottet.
Säger du att jag ska hobba med det här på heltid?
Är det inte det du vill?
Ja, jo, det är det.
Men hur vi ska finansiera det?
Vi måste höja din profil att försöka få offentliga anslag
och vi behöver donationer.
Har du tänkt på att använda pressen?
Merv?
Det finns artiklar i tidningarna i Sydney och Melbourne också.
- Alla brev handlar om samma sak. - Jag vet.
"Kära Mrs Humphreys, Jag läste artikeln i tidningen.
Skulle du kunna hjälpa mig hitta min mamma?
Jag skickades till Australien 1957. Jag har ingen födelseattest. "
Det blir problem, eller hur?
Perth, Australien
Förstår du, Bob? Det är mycket att ta tag i.
De gav mig fel namn.
Du fick fel namn.
Det är därför det tar så lång tid att hitta din födelseattest.
Vilket namn ska jag använda?
Vem är jag?
Du är densamma som förut.
Men jag har fått fel namn.
Du har ett annat namn än det som står på din födelseattest.
- Vill du vila lite? - Nej, det går bra.
Och nu?
Vad vill du att jag ska göra härnäst?
Tack så mycket alla för ert tålamod,
jag ska vara tillbaka så fort jag kan.
- Ledsen att du har fått vänta. - Inget problem. Jag heter Dan.
- Dan, kom in.
Jag heter Len Connelly. Jag är med Dan.
Trevligt att träffa dig.
Jag träffar oftast människor på tu man hand, men ...
Jag är med som moraliskt stöd.
Ok Dan, det skulle inte vara några problem på tu man hand
men om det här är vad du vill ...
- Det är okej.
Trevligt att träffa dig, Mr Connelly.
- Å ... ja. Ska vi?
Jag tror att om jag har någon familj, kan de finnas i närheten av Doncaster.
Doncaster.
Utifrån vad du har berättat för mig,
ska jag försöka spåra din mors födelseattest.
Jag har redan försökt. Jag har anlitat de bästa i branschen att jobba på det.
- Len. - Ingenting.
Det fanns inget. Det kostade mig några tusen också.
- Inte för att jag är blir ruinerad av ett par rusen ... - Ursäkta mig.
Jag försöker att lyssna på Dan.
Jag antog att du ville träffa mig, liksom.
- Var du en barnmigrant också? - Det sa jag just.
Ok, att spåra din familj är mycket viktigt för dig antar jag.
Men just nu är det Dans tid.
OK, det finns tre möjligheter.
Vi kanske kan hitta din mors födelseattest,
och självklart är det vad vi vill och hoppas på.
Vi kanske hittar henne och upptäcker att hon redan har gått bort.
Turen kanske inte är med oss.
Jag är verkligen ledsen. Ursäkta?
Vad gör du?
Kan du lägga undan det där, tack?
Jag ville bara kolla vad du höll på med.
Om du avbryter igen, måste jag be dig lämna oss.
När kan du ta emot mig? Jag har dokumenten som detektiverna hittade.
De hittade inte min mor.
Om världens bästa privatdetektiver inte kunde spåra henne,
är jag inte riktigt säker på vad du förväntar dig av mig.
Jag trodde du kunde finna något.
Jag befarar att det är en massa människor jag måste träffa på den här resan
och det blir omöjligt att pressa in dig.
Men om skickar dokumenten,
ska jag se vad jag kan göra.
Nu, Dan.
Jag behöver alla de minnen som du har
dels från din tidiga barndom ...
Ni har verkligen dragit på er stor uppmärksamhet, fru Humphreys.
Det har varit många kommentarer
sedan ni släppte den här historien till tidningarna.
Jag släppte den inte direkt.
Folk säger
att det som hände med några av dessa barn är en skandal.
Skulle du vilja kommentera det?
- Jag skulle jag säga att det var, ja. - Skandal är ett mycket starkt ord.
Nyligen träffade jag en kvinna som skickades till Australien vid fem års ålder
och hon ville att jag skulle berätta för dig
att hon bodde med 15 andra flickor i en barack utan uppvärmning och ventilation
i tio år, och under den tiden
ägde hon endast en klänning och ett par skor.
Och sedan vid 15 års ålder fick hon veta
att hon måste betala sin skuld för kost och logi
och hon skickades iväg till att arbeta som oavlönad slavarbete
på en gård som låg 5 mil från närmaste väg.
- Och under hela den tiden hade hon ingen aning om
att hon hade en mamma som bor i England
som heller inte hade en aning om var hon var eller vad som hade hänt henne.
Jag skulle vilja veta vilka ord du skulle använda
för att beskriva mammans och dotterns lidande.
Mrs. Humphreys!
Jag måste tala med dig.
Jag skulle vilja bjuda dig på middag. Jag betalar.
- Jag kan betala min egen middag, tack. - Hör på, vem är du?
- En av dessa lesbiska socialister? - Håll käften, Len.
Han är okej. Vet inte vad han säger.
- Hon blev blodröd. - Han är okej.
- Hej, Mrs Humphreys! - Mrs Humphreys, jag vill ha ett möte.
Hur länge har du arbetat med det här?
Jag har torkat golv i 40 år.
Det första de gjorde när jag steg av båten på Fairbridge,
var att sätta en mopp i mina händer.
"Sluta lipa och gör rent på golvet."
Hur gammal var du?
Jag var åtta.
Jag grät också.
Jag behövde ingen hink med vatten.
Tårarna räckte till.
Så var det.
Skrubba golv i 40 år.
Ibland när jag städade dessa golv,
tänkte jag: "Undrar vad min gamla mamma skulle tycka om hon kunde se mig nu. "
Du kommer alltså ihåg din mamma?
Naturligtvis.
Det är klart att jag gör. Jag kan inte glömma min mamma, kan du?
Vet bara inte var hon finns.
Han har åkt ut och in på sjukhuset i flera år nu,
men vi har aldrig sett honom som han var häromnatten.
När programmet gick ut på radio,
han ... han bröt ihop, bara skrek.
Och allt han ville göra var att få tag i dig.
- Jag är glad att jag kunde komma. - Han är här borta.
Jag var bara tre år.
Någon berättade för mig att mina föräldrar var döda.
Sen kom jag hit med en båt.
Jag växte upp på barnhemmet.
Det här vill du inte höra, Margaret.
Jo, det vill jag.
Därför är jag här.
Det var jul, Jag var verkligen glad.
Jag .. var ungefär sju ...
..men sedan.
Jag hade en bra sångröst, förstår du.
Vi brukade ge konserter på barnhemmet
och den där ... tandläkaren och hans fru
frågade om jag ville komma hem till dem på julafton
och... sjunga för dem.
- Hallå? - Hej.
Å, Merv.
Tänkte ta chansen. Kunde inte sova.
- Hur mycket är klockan där borta? - Tre på morgonen.
- Bara undrade om du var OK. - Åh, du vet. Kom förbi.
- Vad är det för fel? - Åh.
Det är bara ... några av de saker som jag hört ...
Ta ett tidigare flyg.
Jag kommer hem strax före jul, som jag lovade.
Det är bara en vecka dit,
De ville att jag skulle vara kvar över jul.
Jag skulle få presenter, en riktig julmiddag.
Kom hit.
De hade en stor fest.
Jag sjöng Ave Maria.
Kvinnan sa att jag var en liten ängel.
Och tandläkaren ...
.. tandläkaren och två andra män tog in mig i badrummet
och, ... de
..de...
- Vad är det? - Vi kan inte ta emt det här.
Vi kan inte ta emot något av det!
Margaret? Margaret!
Vi kan inte ta emot det.
- Vi kan inte ta något av detta. - Margaret. Sluta, sluta!
Vad ska jag säga till Ben och Rachel?
"Ledsen, julen inställd."
Åh, Merv, jag saknade dig.
Jag saknade dig.
Förlåt mig.
Jag är verkligen ledsen.
Jul igen, då?
Så länge jag inte behöver sjunga några jävla julsånger.
Jack?
Åh, Herre Gud!
Jag trodde inte att du skulle anstränga dig för att hitta min mamma
om jag inte kom och hjälpte till.
Kom in.
- Du kom just? - Japp.
Till den här adressen. Kartläsare?
Jag tror att jag klarar det, ja.
Ja, det är 71 Lord Nelson Street Tack.
Ja, nej. Jag skulle vara tacksam om hon kunde ringa mig.
Ja. Det är Margaret Humphreys.
Ja, ja, tack.
- Vart ska vi? - Höger.
Vi plockar upp Nicky på arbetet och sedan kör vi till Tyneside.
Höger.
Det är du som är Jack?
Du är llle Jack? Åh, Gud. Du brukade sitta i mitt knä.
- Du känner mig? - Ja.
- Du kände mig när jag var en liten pojke? - Ja, ja, jag känner igen dig.
Och du är Nicky.
- Så du kände vår mor? - Ja.
Åh, hon var vacker. Var finns hon nu?
Vi vet inte. Vi har förlorat henne.
Vi minns inte eftersom vi var på barnhem.
- Vänta en minut, det kan inte kan vara riktigt. - Vad?
Kvinna jag kände skulle aldrig ha satt sina barn på ett hem.
Hon levde för den lilla pojken och flickan.
Kanske hennes förhållande kraschade
och att hon inte kunde klara av det på egen hand.
Nej, hon skulle aldrig någonsin ha släppt kontakten med sina barn,
inte så länge hon kunde andas.
I alla fall, de skickade iväg oss, så att hon inte skulle ha kunnat hitta oss.
På det viset.
Hon skulle ha brutit samman.
Hurdan var hon?
Hur såg hon ut?
Låt mig få tänka. Hon liknade dig, faktiskt.
Och det var Margaret Humphreys
från Nottingham i England.
Hon hävdar att tusentals barn har deporterats
utan sina föräldrars samtycke.
Nu kan vi ta emot era samtal.
.. idag förnekas alla anklagelser
rörande barnhemmet i Bindoon.
Bröderna vederlägga påståenden om...
.. Varken den brittiska regeringen eller regeringen här i Australien
har något som helst ansvar för denna -
hur uttrycker du det - deportation?
Ja, det handlar om en organiserad deportation av barn
från ett land till ett annat.
Och varken välgörenhetsorganisationer eller kyrkliga organisationer
som står bakom detta har varit beredda att erkänna
- att eventuella misstag gjordes? - Nej, har de inte.
Vad sägs om ett uttalande, Margaret?
Nej, nej. Okej, tack.
Jag vill jag säga tack till er alla.
Det här är rätt tid för lanseringen av the Child Migrants Trust
och den har ett hem nu - det här huset.
Och utan er och alla era donationer,
skulle inget av detta varit möjligt.
Så tack för att ni gav mig ett kontor i det.
Jag behöver inte längre arbeta på hotellet.
- En kopp te? - Ja, tack.
Jag drar. Lång bilresa hem.
- Åh, är du säker, James? - Ja.
Jag känner inte någon av dessa människor.
Jag är ledsen. Jag vill inte förstöra din fest.
Känner du inte någon av dem?
Ja, jo. Bindoon-killarna naturligtvis.
- Just det. - Vi ses Margaret.
Margaret Humphreys.
Hör på din slyna.
Säg åt Whinging-jävlarna att sluta prata om Bindoon.
Om de säger fler lögner om Brothers,
en enda lögn till och vi kommer dit
och jag ska fan själv döda dig.
Ni får mycket publicitet av den här skvallerkampanjen.
Jag känner inte igen den beskrivningen av mitt arbete.
Jag representerar inte någon tidning eller någon TV-station.
Men ni får gärna förklara era anklagelser mot dem.
Jag har inte själv anklagat någon i pressen.
Några av pojkarna som skickades till ditt barnhem i Bindoon
valde att tala med pressen när de kom dit.
Men ingen av dessa kontakter initierades av mig.
Eftersom ni har rört upp en del saker,
måste the Christian Brothers genomföra en intern utredning
på Boys Towns på Bindoon och på andra ställen.
Har ni någon aning om
hur mycket lidande ni har orsakat de gamla män
som bara ville göra det bästa?
Jag har hört väldigt mycket om det lidande som åsamkats bröderna.
Ingen talar om det lidande och den nöd som har orsakas barnen
som utsattes för att vara i deras vård.
Ni gör allt rätt då, eller hur?
De betalar er bra, eller hur?
Det här är förmodligen inte det bästa sättet att börja konversationen.
Jag tror inte ni gillar mig mycket, Mrs Humphreys.
Okej, jag ska vara uppriktig.
Jag vet inget om den man som sitter mitt emot mig.
Men jag är säker på att det finns en sårad liten pojke någonstans inuti
som jag skulle tycka mycket om.
Vi behöver bara tid att hitta honom.
Och hur vet jag att ni är kvalificerad att göra det, Mrs Humphreys?
Ni måste själv göra den bedömningen, Mr Connolly.
Ni måste bara lita på mig.
Det där är Len Connollys första steg på Australien.
Sedan blev vi bearbetade här.
Alla dessa darrande och skakande små barn"
undrande vilken värld de har hamnat i.
Bröder skickades åt ett håll, systrar åt ett annat.
Alla gråtande och undrande,
"Gud. Det kan inte vara så här varmt hela tiden, eller kan det ?
Sen sattes vi på bussarna här ute.
Det var när jag knuffades in på en av dem,
som jag insåg att Theresa inte skulle åka med oss.
Hon var en av flickorna som såg till oss på vägen över havet.
Hon hade varit min ljuspunkt.
Jag var ju bara en liten skit, eller hur?
Hon gjorde mig till sin kelgris på resan över.
Jag tror att hon tyckte om mig.
När jag begrep att Theresa inte var med, blev jag som galen.
Jag slogs så att jag var alldeles blodig för att kunna vända om.
Jag försökte på alla sätt komma tillbaka till henne.
Hur som helst, mot slutet av den dagen, var jag hos the Christian Brothers.
De hade tagit alla mina kläder.
De gav mig en gammal skjorta och ett par shorts och ...
Jag fick tvätta mig vid sopgropen på Bindoon.
Ja.
Ja, fortsätt.
Jag vill inte prata om det. Jag vill bara hitta min mamma. Det är allt.
Hjälp mig med det om du kan. Jag önskar inte något annat.
Det här är inte min plats.
Har du tänkt på hur det skulle vara om vi inte hittar henne?
Vi försöker väl att leta först, eller hur?
OK, vi ska försöka, men vad vill du?
Att få veta vem hon är.
Förstår du? Att få veta vem jag är.
Du har inga förhoppningar eller förväntningar utöver det?
Mrs Humphreys ... Tack, kompis.
Du ser gamla pojkar och flickor dag ut och dag in,
som allihop saknar sin gamla kära mamma.
Sanningen är kanske att våra mammor försköt oss.
Vi har inte bara fallit ur våra barnvagnar och flugit iväg med Peter Pan, eller hur?
Nej, våra mammor ville inte ha oss. Det är därför vi är här.
Är inte det sanningen?
Nej sanningen är faktiskt mycket mer komplicerat i de flesta fall.
Nej, hon ville inte ha mig. Hon satte mig på ett barnhem.
Det är okej.
Nu ska vi försöka att sätta ett ansikte på den gamla kära.
Jag kan sitta här hela dagen om du vill
och prata om det eländiga liv jag hade på Bindoon.
Okej, vi pratar om Bindoon.
Mrs Humphreys, jag har betalat mina skulder.
Jag har köpt the Brothers lantbruksmaskiner genom mitt företag.
Jag har donerat pengar till Christian Brothers.
Jag har betalat mina skulder.
Dina skulder? Vad har du varit skyldig dem?
Jag vet inte.
De tog hand om mig, gav mig mat, kläder, vad som helst,
och jag har betalat tillbaka allt.
Jag förstår inte hur en åtta-årig pojke som måste odla sin egen mat,
som får ett par shorts, en skjorta men inga skor,
kan sägas vara skyldig något alls.
I alla fall, ingen kan säga att jag är skyldig dem något.
Nej, jag tror inte att du är det.
Men kanske monstret som bor i ditt huvud.
Jag gillar inte tanken på att du har ett monster i ditt huvudet.
Mamma!
Jag befarar att det inte kommer att fungera.
Jag kommer med viktiga nyheter.
De kommer att minnas den här dagen resten av livet.
Kan du visa mig något annat?
Jack... Kom in.
Sätt dig.
Det är ... det är vackert.
Ja.
Merv ringde mig igår kväll.
Och vi har fått resultaten av våra senaste efterforskningar.
Har du hittat min mor?
Ja.
Det var för sent. Hon är död, eller hur?
Ja, hon är död.
När dog hon?
I fjol.
Så vi var för sent ute.
Mrs Humphreys, en okänd person ber om en minut
De människor du representerar har lidit.
Men detta måste placeras i sitt historiska sammanhang.
Det som gjordes gjordes med de allra bästa avsikter.
Dessa barn blev placerade på barnhem.
Utan att skuldbelägga någon var deras familjesituationer långt ifrån idealiska.
En modernare känsla kan antyda
att större ansträngningar borde ha gjorts för att hålla ihop familjerna.
Men då troddes åtgärden vara den allra bästa för att främja barnens intressen
för att ge dem en bra start i livet.
Ytterst var barnen i den brittiska regeringens vård.
Och det var Australiens regering och Storbritannien
som sanktionerade migrationen
och när vi pratar om historiska sammanhang,
vill jag ska påminna er om att sista migranten skeppades ut för 17 år sedan.
Men vi är inte här för att anklaga någon. Det behövs inte.
Nu har the Child Migrants Trust skapats,
vi kan erbjuda er en möjlighet att få hjälp för de skador
som era organisationer var ansvariga för.
De här människorna deporterades som barn, små barn.
De har berövats sina familjer, sin identiteter.
De behöver hitta sina familjer som de har förlorat.
Jag vet att ni alla kommer att hjälpa till.
Jag tror att min organisation är beredd att ge ett bidrag
om vissa förvaltararrangemang ...
Du kan inte vara en förvaltare.
Vi måste kunna säga till de här barnen - ja, vuxna nu -
att de är i säkerhet.
Det måste vara en neutral tjänst.
Det vi erbjuder regeringen,
är ett möjlighet att ta sitt ansvar för vad som hände med dessa barn.
Att ni åtminstone låter oss få ta del av de register som måste finnas
om denna barnmigration.
.. över 100 år och jag kan försäkra er att vi gör allt ...
De vill bara veta vilka de är!
Då var det sagt.
Ursäkta mig, fru Humphreys.
Kan jag bara få en minut med dig?
Du säger att du talar som en mor.
Men snälla, ta hand om din egen familj
hellre än att blanda dig i detta.
Hur tror du att du kan förstå
hur de här olyckliga barnen hade det innan?
De bodde i slummen.
Deras föräldrar var missbrukare eller med andra sociala problem.
Inse det, Margaret.
Så du förnekar att den brittiska regeringen har något ansvar?
Vi har stor sympati för barnmigranternas känslor
Men ni tar inget ansvar?
Vi har faktiskt inget ansvar.
Oavsett vad Margaret Humphreys hävdar, faktum är ...
Det var brittiska regeringens ansvar.
Faktum är att det må ha varit en beklämmande episod i historien.
Men ingen vinner på att skylla på andra.
Ok. Tack så mycket ...
De är skakade.
Juridiskt är de ansvariga. De vet det. Vi vet det.
Vi finner bevisen som naglar fast dem i papperen. De vet att vi kan.
- De vet om papperen som finns där ute. - Ja.
Jag ska hitta dem, Margaret. Det vet du.
Är du okej?
Bara trött. Jag startade tidigt.
Len´s flyg kommer vid 6-tiden.
Låt mig göra det.
Nej, säg det inte till någon, Jag tog inte hand om min egen familj
innan jag började rota i andras familjer.
Så det är bara vi nu.
Ingen hjälp att vänta.
Vi fortsätter att sätta åt dem.
Men just nu är det bara vi.
8000 miles och jag får äntligen resa tillbaka.
Så länge hon accepterar mig är det Ok.
Så länge hon inte kastar ut mig.
Fick ett bra minne, dock.
Jag minns att jag gick upp en grön kulle med gräs under mina bara fötter.
Det var någon som tog min hand
eftersom jag ännu inte kunde gå så bra.
Jag var arg
eftersom jag hade lovats en slant eller en karamell eller något
men jag fick ingenting.
Det måste ha varit hon, inte sant? som höll mig i handen?
Vad är det där?
Det är en check. Du kan fylla i vad du vill.
Du får bestämma.
Du kan välja den eller min lojalitet. Det kvittar.
Så länge som vi är överens.
Okej, då.
Åh, ser du det? Ser du det där? Hon är därinne.
- Len?
Ska jag följa med dig in?
Nej, nej, nej, det kommer att gå bra.
Ta en taxi tillbaka.
- Det finns ett kafé där uppe som ... - Len, det kommer att gå bra.
Tack, Margaret.
Tack.
Ingen orsak.
Ok.
Då kör vi.
Pojkhemmet på Bindoon stängdes för en tid sedan.
Jag förstår det.
The Christian Brothers har varit offer ...
- Kom tillbaka till ... - Vi överväger rättsliga åtgärder
för att förhindra att journalister gör intrång på kyrklig egendom,
Jag hörde.
Du kan väl komma till Perth och berätta lite fler osanningar.
Ursäkta?
The Brothers och The Sisters hade bra hem för barnen.
Jag berättar inga lögner.
Vet du hur mycket du kommer att skada de heliga fäderna med dina lögner?
Jag berättar aldrig lögner.
Det är Margaret Humphreys från Child Migrants Trust i Australien.
Jo, han vet vad det gäller.
Vi har haft en omfattande korrespondens om ämnet.
Ja.
Jag, vill att han återkallar mitt uppdrag.
Ja?
- Och om han inte gör det, ringer jag i morgon. - Tack.
Bitch! Jävla onda hora!
Öppna det jävla fönstret!
.
Jag ska slita dig i stycken! Det här ska du få fan för!
Jag kan komma in när som helst!
.
Försvinn! Ut!
Ut!
Bitch!
Jag kan få tag i dig när som helst din slyna!
Du ljuger om The Brothers och det ska du få för.
Din jävla hora!
Jag får tag i dig!
Kom hem.
Jag kan inte.
Ring efter polisen. Ut ur det där huset.
- Folk är beroende av mig, Merv.
Jag har en massa möten att gå på. Jag måste gå.
Jag ringer tillbaka senare.
Jag hörde att Bob åkte ut till Bindoon med ett kamerateam.
Ja.
Det kommer att röra upp saker och ting.
Theo sa att du inte ville följa med.
Nej, jag vill inte.
Här, stanna!
Jag väntar på dig här.
Nej, du behöver inte vänta på mig. Jag tar en taxi.
Jag borde verkligen ha en bil.
Du behöver ingen taxi, du behöver ingen bil. Jag väntar på dig.
Tack.
Var är vi?
Nu kör vi.
.
Höger.
Rätt! Den andra till höger.
- Wanker! - Förlåt, kompis.
- Vill du höra lite av klassiskt? - Nej
Du kan skruva upp den ändå.
Ha en bra kväll.
Jack, vad gör du här?
Merv ringde och bad mig komma över.
Han tänkte att du kanske behöver lite sällskap.
Vad sa han?
Han sa att du behövde mig här.
Ledsen Margaret. Jag slog upp lite te.
Ledsen.
- Har du allt du behöver? - Ja.
Jag tror att jag kan sova ut på verandan.
Annorlunda mot att sova under tak.
Som du vill.
Fan ta dig, bitch!
Håll dig borta från Bindoon!
Är du Ok därinne, Margaret?
Jag...
Jag. .. jag kan inte andas.
Jag kan inte andas.
- Verkligen? - Ja.
Det är hjärtat.
- Lugna ner dig, älskling.
.. sätt dig och ät din gröt.
Rachel, kom och ät din frukost.
Rachel!
Mamma?
Säg till dem att du måste stanna här.
Tala om att du hör hemma här.
Rachel.
Nej, min älskling, det är bara ...
Jag tar dig till läkare.
- Det behövs inte. - Jag tar dig.
För Guds skull, Jag kan själv ta mig till läkaren.
Jag är här bara för att min man insisterade.
Jag ville bara vila hjärnan lite. Det är inget fel på mig.
Jag tror du har posttraumatiskt stressyndrom.
Ingenting kan hända mig, det händer alla de andra.
Att absorbera andras smärtor är en stressfaktor i sig.
Jag kan inte sluta.
Det finns ingen annan.
Om jag...
Och hon har inte slutat.
Margaret, härligt att se dig,
Hej.
Hej Margaret.
Hoppas att du inte har något emot att vi kommer in.
Jag bara berättade för dem, Margaret, att vi hade en så bra dag.
Jag ville verkligen bjuda in dig men vi vet att du är så upptagen.
I 30 år jag arbetade på den puben.
Och de hade ingen aning om att jag hade en dotter.
Hon var verkligen angelägen att jag skulle komma på pensioneringsfesten
men vi visste inte vad vi skulle berätta för våra bekanta.
- Då säger Bill ... - Bill är en av stamgästerna.
"Vera, vem är denna vackra unga dam?"
Han är rätt så gammal, så ...
Och jag sade: 'Det är min dotter.
Min dotter Charlotte. "
- Och han säger ... - Han blinkar inte ens.
.. "Hon ser ut precis som du."
- Han kunde berätta det. - Vem som helst kunde berätta det.
Och där stod vi framför dem alla, tillsammans.
Mor och dotter.
- Det säger jag dig, Margaret ... - Det var den lyckligaste stunden ...
- i hela mitt liv. - Våra liv.
Vi bara ... Vi kände oss... hela.
Äntligen.
Ingen saknas.
Jag sa, "Vi måste åka och berätta för Margaret".
Men vi visste inte ens om du skulle vara här, du är så upptagen.
När åker du tillbaka till Australien?
Så snart jag har vilat upp mig.
Det finns en kall chardonnay på bordet till dig.
Margaret River. Lite ung, men hittar sina stigar tror jag.
Jag kom inte hit för att dricka, Len.
Jag trodde att du ville prata.
Det vill jag. Jag tog med lite soppa också. Den är hemlagad.
Jag kan laga mat.
Det är jag säker på.
- Du ser hungrig ut. - Men jag har redan ätit.
Vad var det du ville säga?
Du är svår att underhålla, Mrs Humphreys.
Ok.
Alla dessa TV-reportage, det rörde ihop allt, Margaret.
De har fått pojkarna att prata.
Jag har kollat lite på pojkarna omkring dig,
och, du vet vad jag pratar om.
Du är som en syster till dem.
Du är deras familj efter allt du har gjort.
Den enda familj de flesta av oss någonsin kommer att få.
Jag är inte säker på att familj är rätt ord.
Det är så vi känner det.
Men du har rätt, det är ... det är inte verklighet.
Därför att du har inte varit där.
Du har hört om vår barndom Men du har inte rört vår barndom.
Därför att du har inte varit där.
Var?
På Bindoon.
Jag ber dig att komma till Bindoon med mig.
Nej.
Tänk över det, Margaret.
Len, ditt och alla andras lidande på Bindoon, det är din historia.
Men inte min.
Jag måste vara försiktig.
Jag...
Jag är inte...det skulle inte vara lämpligt för mig att komma för nära.
Det ... skulle det inte vara rätt.
Nej, nej, det skulle var Ok. Jag ska se efter dig.
Nej, Len, jag vill inte.
Jag behöver inte gå dit och jag vill inte.
OK, OK, men se på det från de gamla pojkarnas synvinkel.
Det är som att säga att du kan inte se vilka de är.
Är det vad de säger?
Du måste fundera på det, Margaret.
Kanske det är monstret som bor i ditt huvud.
Jag tycker inte om att tänka på dig gå omkring
med ett sådant monster i ditt huvud.
Vi skulle vara där på ett par timmar.
Det tog sex timmar innan de fixade vägen.
Gud, du skulle ha sett den -
40 - 50 småpojkar studsande runt på flaket på en öppen lastbil,
som måste äta damm och flugor, gråtande efter sina mammor.
Vi trodde vi hade dumpats vid jordens ände..
Är du Ok?
Se det härifrån först.
Är det vad du förväntade dig?
Jag trodde inte att det skulle vara så stort.
Och jag trodde inte att det skulle vara så vackert.
Pojkarna har satt ihop varenda sten.
Jag vet.
Cementen brände våra fötter.
Vi hade inga skor.
Cementen etsade djupa sår på fötterna
och sår på våra händer och knän.
Hela dagarna, i brännande hetta, ingen vila, inget vatten.
Jag var nio år och jag måste bära stenar lika stora som min överkropp.
Och han skrek åt oss, "Svaga, klena, ynkliga horbarn."
Vi byggde stationer på korset.
Men vem blev korsfäst?
Tala om det för mig.
Är du okej att vi åker ner?
Antar att de inte släpper in oss.
Det finns en pool på baksidan.
Jag har betalat den. De kommer att släppa in oss.
Han hade ... han hade den här stora knöliga påken.
Och han skulle knäcka din skalle med den.
Läderbälten. Fläktremmar från traktorn.
Allt som gick bra att ge stryk med,
De äter fortfarande frukost. Sugen på en kopp te?
Kom in.
God morgon Brothers.
Jag har tagit med Mrs Humphreys
för att ta en titt på det gamla stället om det är okej.
Kom.
Då kör vi.
Finns det en kopp kaffe?
Hitta en bättre kopp, Brother.
Vi hörde en av bröderna komma.
Hans fotsteg på trägolvet.
Du ligger där i fuktiga lakan och du tänker,
"Åh, snälla, Gud ... Snälla Gud, låt det inte bli jag. "
Han skulle klä av dig naken
och ta dig på bordet medan alla tittar på dig.
Försökte fly men ingenstans att ta vägen.
-Han kom efter mig på hästryggen.
När han fångade mig ...
.. band han mig vid ett träd.
Och...
Han...
Du tror mig nog inte.
Visst jag tror dig.
Den jäveln våldtog mig, Margaret.
Jag tror att du kan ha glömt något, broder.
Ska jag fixa det?
Spelade ingen roll om han klöv din skalle, han skulle inte handtralla.
Du tänkte bara ...
"Jag är ingenting nu. Ingenting alls.
Vem ska ... Vem ska ta hand om mig?
Vem ska ta hand om mig? Jag är ingen.
Har jag stört er, Brothers?
Har jag skrämt er?
Vad har ni att vara rädda för?
Vuxna män som ni.
Det fanns inga andra hus. Inget annat än bushen.
Ingen skulle hitta dig här.
Han skulle vänta på mig tills det blev mörkt, Brother Norman.
Jag var hans favorit, antar jag.
Jag vet inte.
Du tänker bara: 'Jag kommer att överleva. Det kommer att sluta en dag. "
Jävla långa år.
Margaret, titta på den. Svart kakadua.
Det brukade finnas flockar av dem här borta ibland.
De lät som om du låg under ett tåg.
-Är du okej? - Ja.
Du är alldeles blek.
Du ska få något att dricka.
Varsågod.
- Är du Ok? - Jodå. Det är bara värmen.
Ok.
Vet du vad ditt problem är, Mrs H? Du tar inte hand om dig själv ordentligt.
Du låter inte någon annan göra det heller.
Len, det är inte för att ingen tar hand om mig.
Jag har varit älskad och omhändertagen i hela mitt liv.
Nu är det din tur.
Men det kommer du aldrig att bli.
Alla tror att det blir det stora laxeringsögonblicket
när felen rättas till och såren läks,
men det kommer inte att hända.
Det du har förlorat kan jag inte ge dig tillbaka.
Det finns många som sitter i samma båt.
Det räcker inte, eller hur? Det är aldrig tillräckligt.
Jösses, gamla Bindoon, Det här har skakat om dig ordentligt.
Nej, jag är bra.
Det skulle skaka om mig. Jag är den som ska vara omskakad.
Men även när jag låg här i smutsen skrikande som ett barn,
Jag kunde inte känna allt.
Är inte det vad du skulle berätta för mig?
Jag tvingades sluta gråta när jag var åtta. Jag vet inte hur man gråter nu.
Men du känner det.
Du känner det för oss alla eftersom vi inte kan, eller hur.
Nej, du kämpar för oss, Margaret. Du är inne i det för vår skull.
Du är på vår sida.
Låt resten vara.
Bara låta resten vara.
Du har gjort tillräckligt.
Du har gett mig mer än någon annan någonsin gett mig.
God Jul.
- Och god jul. - Åh!
.
God jul, älskling.
Här får du, älskling.
God Jul.
Vad du ska ge oss i julklapp, Ben?
Jag gav er min mamma.
Det gjorde du.
Det gjorde du, älskling, och vi älskar dig för det.
Lyssna, lyssna.
Hej, gör det inte. Gör inte så där.
Sluta lipa.
Fan, kvinna, Vad försöker du göra med mig?
- Vi ses om ett par veckor.
Jag beklagar eventuella felstavningar.
Jag beklagar eventuellt dålig översättning.
rune@runeman.se